PREMA STVARNIM DOGAĐAJIMA
VINČESTER
1906 SAN HOZE, KALIFORNIJA
ISTE - MISLI LJUDI - OVAJ MALI SVET ŠIROM OTVORENA - TRPEZA - NJIHOVIH MISLI
Predivni snu dođi k meni
Svetlost zvezda što obasjava oblake neka čeka na tebe
Henri?
Henri!
Henri?
Dušo, šta se događa?
Šta to radiš?
On dolazi po nas.
SAN FRANCISKO, KALIFORNIJA
Nisam se mogla pomaknuti. Počela sam da drhtim. OPIJUM
Počelo je da mi se vrti.
Bila sam sigurna da svi u prostoriji žele da me ubiju.
Nikada me nije bilo tako strah.
Besmislen u konačnici. Tvoj strah, zar ne?
To je tvoj najbolji savet, doktore?
U redu.
Šta ti misliš da te kontroliše?
Tvoje telo ili um?
Tvoj novac.
Eto ti ga na. - U redu, mislim da me moj um i telo kontrolišu zajedno.
Saznajmo.
Je li ovo stvarno? - Da. - Da.
Um...
je vrlo kreativan.
Može učiniti da se stvari
pričine stvarnim
kada u stvari nisu ništa osim iluzije.
Percepcija...
istine. - Kako to radiš?
Ponekad nam svima treba pomoć
da razlikujemo stvarnost od iluzije.
To znači preuzeti kontrolu
i ne dozvoliti da strah kontroliše tebe.
Jer strah u konačnici postoji samo
u tvom umu.
U redu, žao mi je.
Tražim dr. Prajsa.
Vidimo se.
Ja sam Artur Gejts, čelni pravni zastupnik proizvođača oružja Vinčester.
Stvarno? - Drago mi je. - Teško je doći do vas, dr. Prajs.
Laku noć, Nensi. - Laku noć. - Laku noć.
Uživaj u odmoru.
Laku noć.
Što želite? Recept? - Nudim vam posao.
Viski? - Ne, hvala.
Poznajete li Saru Vinčester, dr. Prajs? - Da.
Njen muž, Vilijam, je bio glavni deoničar kompanije Vinčester.
Pre 25 g. preminuo je ostavivši joj poprilično nasledstvo
i 51% vlasništva kompanije.
Gđa Vinčester je izgubila svoju kćer jedinicu, Eni.
U tuzi se okrenula medijima-spiritualistima.
Lako je moguće da su je iskoristili.
To nije neuobičajeno nakon tragedije.
Uveravam vas, da je Sara Vinčester sve samo ne uobičajena.
Nakon susreta s medijima preselila se u San Hoze.
Kupila je... - Gde mi je...? ...kuću sa osam soba.
Gde su mi naočare? - Proteklih 20 g. je provela nadograđujući je.
Sada je to džinovsko 8-spratno zdanje bez glave i repa.
Bez ikakvog smislenog plana. Lavirint hodnika, sve besmislenijih.
Kuća kojoj nema kraja.
Izgrađena po nalozima tugujuće udovice.
Njen um je haotičan kao i kuća.
Tokom godina se sve više povlači u sebe.
Prošli mesec je uprava kompanije donela odluku
da se sprovede procena njenog mentalnog stanja.
Da se ustanovi je li sposobna upravljati kompanijom.
Želite da joj je oduzmete?
Zabrinuti smo za njeno mentalno zdravlje, dr. Prajs.
Potreban nam je profesionalac.
Bilo kakva dijagnoza odavde bi bila nemoguća.
Gđa Vinčester je pristala da odsednete na njenom imanju.
Takva ponuda je izuzetno retka.
Nevoljna pacijentica, na udaljenom imanju,... To nije ono... - Recite iznos.
Ne radim tako. - Koliko dugujete?
Za hipoteku, lekarske troškove?
Lekove?
300. - Platićemo vam 600.
Za kvalitetnu procenu.
Dopustite meni.
Hvala.
Danas je ovde radni dan. - Da. - Ovde se radi dan i noć.
Stvarno, i noću? - Neprestano.
Ovuda.
Većina prostorija ne potraje dugo.
Poput onog vrta.
Možda potraje jednu sezonu.
Stvarno?
Pričekajte u predvorju, gdine. Pozvaću gđu Meriot.
Isuse! - Izvinjavam se. Vrata proizvode buku. - U redu je.
Prestrašili ste me.
Dr. Prajs? - Da. - Dobro došli. Marion Meriot, nećakinja gđe Vinčester.
Drago mi je. Nisam još video ovakvu kuću.
Moja tetka me upoznala sa svrhom vaše posete.
Kao što znate, ovo je nezgodan trenutak. Molim vas da se ponašate u skladu sa tim.
Neugodan, kako? - Dogodila se tragedija.
Žao mi je. - Jeste li naoružani?
Bih li trebao? - Tetka ga zabranjuje.
Nenaoružan sam. - Dobro.
Vi, kao i ja, i svi, smo gosti u njenoj kući. Poštovaćete njena pravila.
Razumem. - Odsešćete u ovom delu kuće, istočnom
krilu. U njene privatne odaje nije dozvoljen pristup. - Razumem.
Pa...
Bliski ste sa tetkom? - Je li ovo deo vaše procjene. - Ne, gđo, nije.
Da, tetka Sara je izuzetna žena. Zaslužuje maksimalno poštovanje.
Razumem, gđo, naravno.
Smem li...
Ovo je plesna dvorana. Izgrađena skoro u potpunosti bez upotrebe eksera.
Zidovi i pod su izgrađeni od šest različitih vrsta drveta.
Kristalni luster je uvezen iz Nemačke.
Sledite me doktore. U kući ima skoro 100 soba, lako je izgubiti se.
Kako... neobično?
Tetka Sara pati od artritisa. Ovo joj olakšava penjanje po stepenicama.
Kuća može biti prilično zahtevna, držite korak.
Šta je ovo?
Uređaj za komunikaciju. - Stvarno?
Govorite u rupe, a zvuk putuje kroz cevi u željenu sobu.
Ingeniozno. - Da, mislim da ćete videti da tetka ima najsavremenije izume.
Verujem da u sobi imate sve što vam je potrebno.
Tetka Sara će nam se pridružiti na večeri.
Možda se želite osvežiti pre večere.
Radujem se susretu sa njom.
Tetka Sara ne bi blagonaklono gledala na vaše ispijanje alkohola pre večere.
Čulo mirisa joj je još uvek istančano kao i moje.
Poštujte njene želje.
Bila si u pravu u vezi mene, Rubi.
Ja sam...
varalica.
Ti si folirant.
Dobar osećaj.
Pa, ne znaš šta radiš.
Ne znaš šta radiš. Da. Nećeš ništa dokazati.
Fino.
Ko si ti? Šta želiš? - Večera će biti poslužena za 10 minuta.
Ovde si sam. - Da, gdine. - Niko osim tebe? - Da.
Nisi video da je neko izašao? - Jeste li dobro, gdine?
Dobro sam. Učinilo mi se da mi je neko u sobi.
Zanimljivo. - Dobro, večera za 10 minuta, da?
Da, gdine. - Hvala.
Dođavola.
Samo polako.
Da.
Henri!
Prestani.
Henri, prestani!
Henri! Henri!
Henri! Sigurno si uzbuđen što si u tetkinoj kući?
Ovde smo jer je otac umro.
Žao mi je, mladiću.
Znam. - Henri! - Moja greška, nisam trebao ispitivati.
Naravno da jeste, zato ste ovde.
Da. Nadam se.
I ja sam nedavno nekoga izgubio. Ako želite
da razgovarate o tome, možda vam mogu biti od pomoći.
Ili Henriju.
Sigurno ste dobri u svom poslu ako vas je tetka izabrala za procenu.
Nisam znao da me lično izabrala. Samo se nadam da mogu biti od pomoći.
Ako joj želite pomoći, dajte tetki pozitivnu procenu i krenite dalje.
Imam obavezu prema profesiji i prema poslodavcu.
Tetka Sara je vaš poslodavac. Kompanija još uvek pripada njoj.
Dobro veče, gđo.
Dr. Prajs. - Gđo Vinčester, zadovoljstvo mi je.
Zahvaljujući advokatima kompanije Vinčester.
Da. U pravu ste.
Nadam se da ste zadovoljni uslugom? - U potpunosti.
Prilično posebna kuća, ne?
Bez daljnjega, gđo.
Hvala.
Koliko razumem, puška Vinčester je još uvek superiorna ostalima na tržištu, gđo.
Superiorna?
U kojem pogledu?
Preciznosti, dometu, zaustavnoj moći. - U ubijanju, neselektivnom.
Bez premca.
Osećate li se odgovornom za zloupotrebu vašeg proizvoda? - Ne bih
nazvala zloupotrebom ako radi ono za šta je namenjena.
Može biti korišćena za dobro ili zlo. Zavisi od osobe koja je koristi.
Da, možda su rolšue manje opasne.
Kompanija se širi, traži druge prilike.
Koliko razumem, to je bila vaša ideja, gđo Vinčester?
Da, usprkos negodovanju uprave. - Ispada da je
privezivanje kotača na noge također riskantan poduhvat.
Živeli.
Pričaj mi o starom farmeru koji je ima staru mazgu.
Uvek mi se sviđala ta priča.
Poremećaj u poimanju stvarnosti. - Da. - Tako si to nazvao. - Da.
Ne želim više da pričam, moraš mi verovati.
Zauvek zajedno.
Halo?
Što?!
Truješ svoj um, truješ svoj um.
Nestaju.
BAŠTENSKA SOBA
Već viđeno.
Znam...
Hej?
Hej!
Hej! Makni se!
Vidim te.
Henri!
Šta se događa sa tobom, dušo?
Hvala.
Dušo, šta se događa?
Gđo Vinčester, stvarno trebam vašu punu pažnju. - Imate je, dr. Prajs.
Da, ali možda bi vam više odgovaralo... - Sinoć mi je bilo traumatično.
Zahvalna sam vam. Bojim se da sam emocionalno nespremna danas.
Razumem. Ne želim zapitkivati, ali je li mladi
Henri bio sklon mesečarenju u prošlosti?
Ne.
Možda znate da je prisustvovao očevoj smrti.
Da.
Ovo će biti prva u nizu sesija koje želim provesti.
Uveravam vas da će današnja biti poprilično bezazlena.
Pređimo odmah na stvar, doktore. Tu ste da preispitate moje hirovito ponašanje, zar ne?
Ne bih to tako nazvao. - Biću iskrena sa vama.
Molim vas. - Uzvratićete mi istom merom. - Naravno.
Patite li od vojničkog sindroma?
Oprostite? - Jeste li zavisni od lekova?
Gđo Vinčester, možda je najbolje da ja postavljam pitanja. - Vaša žena,
je li ona mislila da ste dobar psihijatar? - Nisam tu da raspravljamo o njoj.
Vaša žena, Rubi?
Ne, niste. Biću vam zahvalna na iskrenosti.
Jeste li zavisni od lekova? - Ne, nisam.
Pa... - Podeliću nešto sa vama što ćete
smatrati problematičnim, ali uveravam vas da je tako.
Molim vas. - Ukleta sam.
Kako ste ukleti? - Jeste li pročitali moj dosije?
Naravno. - Što piše u njima? - Između ostalog da je ovo kuća sagrađena od strane duhova.
Vidite, zarađivati na nasilju i smrti,
to je izopačenost koja vas prati poput senke.
Piše u beleškama da patite od krivice prema senkama.
Recite mi kako vas te senke prate? - Možda sam ostarela,
ali uveravam vas da nisam izgubila dodir sa stvarnošću.
Znam razliku između iluzije i stvarnosti.
Tako dakle.
Vaš um upravlja telom.
Um može biti veoma kreativan. Ali s vremena na vreme može nas izneveriti.
Mene nije nikada. - Ono što vidimo, okusimo i dodirnemo
je obrađeno i protumačeno da nam oblikuje
stvarnost. A ta stvarnost može postati iluzija.
Stvorena i izobličena tugom.
Verujete li u duhove, dr. Prajs?
Ne, zašto?
Moje osoblje bi vam bilo zahvalno na toj novčanici. Čak
i novčić koji ste skrili u njoj bi bio dobar početak.
Smešne iluzije?
Mislite da sam budala? - Ne, gđo. - Prestanite sa igrama i salonskim trikovima.
Moraćemo vam oduzeti lekove. - Gđo Vinčester, žao mi je ali insistiram,
nisam dete... - Ovo je moja kuća, dr. Prajs, poštovaćete moja pravila!
Ako hoćete da vam otvorim ovu kuću morate biti bistrog uma.
Imate li još pitanja?
Da, gđo.
Je li stvarno nužno da budem zatvoren u sobi?
Tako želi gđa, gdine.
Kako je Henri? - I on je zatvoren u sobi.
Gđa Meriot ga ne ispušta iz vida.
Članovi uprave željno iščekuju vašu procenu. Verujem da ćete ispravno
proceniti. S poštovanjem, Artur Gejts. Čelni pravni zastupnik.
Psihološka procena i pregled Sare Vinčester.
Dr. Erik E. Prajs, 16. april 1906.
Spoljašnjost - normalna, higijena, telesne karakteristike - sve normalno.
Pacijentica se nosi sa gubitkom muža i deteta.
Ponekad se ponaša pomalo agresivno. Percepcija, vizualne
halucinacije koje pacijentica naziva senkama ili duhovima.
Osećam ih. Njihovu prisutnost.
Nastavite.
Osećam njihovu prisutnost. Njihovu energiju.
Ovde su zbog nezavršenih poslova.
Možda ih krivite za smrt muža i deteta?
Tugovaću za Vilijamom i Eni do kraja života.
Veoma volim svoju porodicu, dr. Prajs. Ona je istinsko bogatstvo mog života.
Učiniću sve što je potrebno da je zaštitim.
Zašto zvona zvone u ponoć?
Ponoć je, gdine.
Da, ali...
postoji li neki razlog?
Ponoć je, gdine.
Hvala.
Još sam pod uticajem opijuma.
Samo se trebam očistiti. Sigurno je to.
Imam pitanje za vas, dr. Prajs.
Možda je najbolje da ja postavljam pitanja. - Kako je to umreti?
Pričajmo o... - Bili ste mrtvi tri minuta?
Znate, čuvam zapise
o svim životima oduzetim puškom Vinčester.
Stotine su prijavljene. Hiljade verovatno nisu.
Krivi ili nedužni, puška ne bira.
Mnoge duše su došle u ovu kuću.
Impresivno.
Ali kako vidite, još sam živ pa me možete maknuti s te police.
Bili ste ustrijeljeni? - Jesam.
Ovim metkom.
Ubio me.
Zadržali ste ga. I obnovili?
Jesam. - Zašto?
To mi je uspomena.
Moja veza sa smrću i svime što sam izgubio.
Instrumenti smrti imaju jaku vezu sa zagrobnim životom.
Držimo se uspomena da se lakše oporavimo, ali ponekad nam više štete nego što koriste.
Upravo tako. Recite mi za šta se vi držite?
Jeste li ikada bili kod spiritualista?
Koliko razumem, vi jeste. - Veruje se da kada napustimo ovaj svet možemo videti
umrle. - Stvarno? - Jeste li ikada doživeli nešto takvo?
Ne mogu reći da jesam.
Je li bolno umreti? - Gđo Vinčester, stvarno bi
trebali... - Molim vas, doktore, molim vas! - Da.
A zatim ništa.
Samo spokoj.
Kada sam se osvijestio ponovo je bilo bolno.
Ako vam to ima smisla. - Da.
Da, jer ste i vi osetili veliku bol? - Tuga...
može biti puno bolnija od artritisa, doktore.
Gđo Vinčester, krivite li senke za smrt svog muža i deteta?
Jeste li sinoć izlazili iz sobe?
Da, jesam.
Hvala. Hvala što ste mi rekli istinu.
Pa, čemu sva ta buka i gradnja? - Oni žele da gradim, doktore.
Duhovi ubijeni puškom. Oni me vode.
Vode vas da crtate građevinske nacrte? - Da.
Zašto? - Za sobe, naravno.
Kad se sobe izgrade njihovo prisustvo jača.
Zbog toga naziv "Kuća koju su izgradili duhovi."
Senke koje me prate. Imaju nezavršenih poslova.
Videli ste šta sam radila sinoć, zar ne?
Jesam.
U ponoć se okupljaju.
Zvono ih priziva.
Saopštavaju mi planove i nacrte.
Žele da rekonstruišem sobe u kojima su umrli. Da mogu ući u naš svet.
Problem je što ne znam sa kim razgovaram. Možda je u pitanju nevini promatrač
ili žrtva zločina, ili...
neko drugi.
Sinoć je, duh moćniji od svih dosadašnjih,
ugrozio moju porodicu.
Ko si?
Doktore, koga vidite u ovoj sobi, sada?
Samo vas.
Samo mene?
Samo vas.
Potrajaće. Dok vam se ne razbistri.
Gdine, želim da proverim kako su gđa Meriot i Henri.
Raspitaću se, gdine. - Mogu li vas nešto upitati?
Pitanje, gdine? - Da, jeste li videli...
duhove? - Ne, gdine.
Ali čuli ste glasine i priče?
Čuo sam bapske priče.
Neke neverovatnije od drugih.
Jeste li čemu svedočili?
Izložbeni ormari uz zid, a zatim po sredini sobe.
Da, gđo. Koju vrstu pušaka želite?
Sve vrste, sve modele.
U redu, ponovite.
Recite mi šta se događa kad završite sobe?
Prisustvo jača, postaju usredotočeniji.
Glas im postaje glasniji. Razgovaramo.
Kako? O čemu?
Iskazujem im svoje saučešće.
Želim da im pomognem da se otarase tuge i gneva.
Kako oni reaguju? - Pozitivno,
većinom. Kad pronađu mir, mogu da nastave dalje.
Zatim možemo srušiti sobu i izgraditi novu.
Ima li onih koji ne reagiraju pozitivno?
Da.
Da, njih zaključavamo. - Kako zaključati duha?
13 eksera ih zatvara. Jednom kad se smire, oslobađamo ih i napuštaju kuću.
Znači 13 je đavolji broj koji vas čuva od đavola.
Ne, to je božji broj.
Štiti krug života i smrti. - Da li to uvek upali?
Šta ako duh ne želi da bude zatvoren?
Neiskupljive duše vrebaju na nevine i čiste.
Pod tim mislite na Henrija?
Možemo mu se suprotstaviti.
Ja i vi.
Uz vašu pomoć mogu mu pomoći da pronađe spokoj.
Ne verujete u ništa od toga, razumem. - Ne, gđo.
Ne verujem u ništa što ne vidim i ne mogu da proučim.
Gđo Vinčester, vi ste izgradili ovo mesto.
To vam daje moć da njime upravljate, zar ne?
Da, donekle. - Svi mi možemo donekle izgraditi svoju
stvarnost. Ali za neke, za vas... Za vas, gđo Vinčester,
to znači da ćete se morati osloboditi prošlosti.
Procenite, doktore.
Recite ono što mislite da je istina o meni.
Ako to znači da ćete izgubiti upravljanje kompanijom?
Ima i gorih stvari od toga, doktore.
Vidim da ste završili novu sobu? - Naravno.
Sigurno vam se isplati?
Neprestana gradnja?
Zahvalni smo gđi Vinčester što smo na poslu.
I na njenoj kreativnosti.
Moram priznati da njena kreativnost vodi do prilično čudnih rešenja.
Mislite da je žena njenih godina sklona maštarijama?
Ne, gdine. Ne mislim.
Mogu li pogledati vrtnu sobu? Imao sam sličnu...
Ne, gdine, ta soba je zapečaćena.
Nedostupna je.
Želim vam ugodan dan, doktore.
Pa, to je dobro prošlo.
Kako je?
Dobro, odmara se. - Je li ranije pokazivao takvo ponašanje?
Ne.
Nikada.
Rekla vam je? Za kletvu?
Da.
Verujte joj, ili mislite da je luda?
Mislim da je luda opasna reč.
Ljudi pate od određenih poremećaja.
Uz ispravnu dijagnozu i tretman može im se pomoći.
Ja ne verujem u kletve, doktore.
Dobro. Ni ja.
Možda je ponašanje vašeg sina potaknuto nenadanom smrću oca?
Da.
Možete mi reći kako je umro?
Imao je demone.
Ali ne onakve u kakve veruje moja tetka.
Nastavite.
Tetkin muž je iznenada umro od tuberkuloze.
A zatim i jadna Eni.
Ona vjeruje da se naša kletva širi.
Moj muž je više voleo piće od žene i sina.
To je bila njegova kletva.
Sad kada ga nema i ja sam sama,
u puno pogleda mi je bolje,
ali sam prestrašena. - Nemojte dozvoliti da strah upravlja vama.
On postoji samo u vašem umu.
Kad se najviše bojimo moramo preuzeti kontrolu.
Možete biti borac i zaštitnica. - Ne osećam se kao zaštitnica.
Tetka Sara je borac.
Ona bi dala život za nas.
Možda. - Jeste li ikada nekoga voleli dovoljno da date život za njega?
Jesam.
Takođe sam poznavao nekoga koga su progonili demoni.
Glasovi. - Je li došao trenutak kad ste ih morali zaštititi?
Jesam.
Šta ste uradili?
Umro sam.
Henri? Nemoj!
Henri?
Henri, to sam ja.
Nemoj.
Henri! Henri!
Pričaj sine! - Ko si?
Umri! Umri!
Majko?
O, Henri.
Žao mi je, tetka. Izneverila sam tebe i Henria.
Ne. Ovaj duh ima moć neviđenu do sada. Može.
Bože!
Može ovladati umom.
Džone, pošalji sve kući. Ostaćemo samo mi, iz ove sobe. - Da, gđo.
Dete treba odmah odvesti u bolnicu. - Ne,ne,
mi ćemo ga nadzirati. - U bolnicu, odmah!
Ne, niko drugi neće razumeti. Mora ostati
ovde. - Sara! - Dr. Prajs je možda u pravu!
Ne, mi ćemo ga zaštititi. Po svaku cenu.
Džone, dođi. - Tetka Sara?
Gđo, insistiram da dobijete lekarski tretman. - Zakucaj ta vrata.
13 eksera, odmah.
Odmah. Odmah!
Da, gđo.
Pusti moju porodicu na miru!
Razgovaraj sa mnom!
Razmislimo o ovome.
Gđo Meriot, molim vas, budite razumni. Henri...
je očito istraumatizovan i treba mu pomoć. Vaša tetka je žrtva praznoverja.
13 hrastova. - Poslušajte me!
Je li soba sa puškama završena? - Da, gđo.
Bože, prisustvo je tako jako.
Osećam mržnju. - Dosta igara!
Vodimo dečaka u bolnicu! - Poslušajte ga!
Da, dečak je pokušao da vas ubije! - Ne, senke će nas pratiti,
gde god da odemo. Ne, Henri neće doživeti istu sudbinu...
kao moja draga Eni. - Njegova bolest se ne
može izlečiti čarima! Treba mu lekarska pomoć!
Bolest se može izlečiti, doktore!
Kletve ne! - Gđo Meriot, molim vas, poslušajte me!
Marion... - Idem sa dr. Prajsom. - Moraš ostati!
Pripremiću sve. - Ne! - Gospodo, izvinite me.
Henri mora da ostane. Mora ostati sa nama! - Tetka, moram misliti na njega. Moram da idem.
Dokazaću ti.
Pismo koje sam napisala.
Samo pričekaj.
Centrala?
Vinčester oružje, Artur Gejts ovde.
Gdine Gejts dr. Erik Prajs ovde.
Verujem da procena ide prema planu, doktore? Primili ste naše pismo?
U redu je, gdine Gejts. Treba mi hitan prevoz do najbliže bolnice.
Je li sve u redu? - Da. Samo pošaljite vozača, što pre.
Naravno, odmah. Hvala . - A procena?
Dobićete što želite.
Hriste!
Oprostite, nisam želeo... - Gdine,
svi smo zabrinuti za Henria.
Ako vam mogu ikako pomoći?
Zapravo možete. Trebaju mi moje torbe, molim vas.
Rešeno. Hvala. - Drago mi je da mogu pomoći.
Gđa Vinčester je izuzetna žena.
Zna šta radi.
Stvorila je prolaz kroz koji preminuli mogu komunicirati sa
nama. - Sigurno je napravila arhitektonske čudnovatosti.
Ova kuća...
Video sam stvari.
Poznata mi je ova soba.
Stvari?
Mrtve.
Utvare.
Izgubljene duše koje su nasilno svršile.
Videli ste ih.
Zar ne?
Dr. Prajs, posluga je čula buku.
Dolazi iz zakucanih soba.
Čudna događanja u tim sobama su razlog što su zakucane, da zadrže nemirne duše.
Ali posluga je čula samo buku. Da ih vidi...
Verujem da smo vi i ja posebni.
Stvarno?
Da, možda je to samo simptom uverljivosti gđe Vinčester?
Gdine, zaključavanje gđe Meriot i njenog sina samo odlaže neizbežno.
Šta je neizbežno?
Svi su oni Vinčesteri. Svi će umreti!
Hansene, je li ona unutra? - Da, doktore. - Dobro, treba ovo da čuje.
Gđo Vinčester, u vašoj službi je čovek koji je očito poludeo. Upravo je...
To je on!
Pričali ste?! - Naravno, malopre. Zapretio vam je.
Pročitajte. Pročitajte novine.
Kaplar Bendžamin Džozef Blok je ubijen tokom
opsade sedišta kompanije Vinčester. To je nemoguće.
Te novine su stare 20 godina.
Okrutnost, tuga i gubitak mogu potaknuti ljude na nazamislive stvari.
Ben je izgubio dvoje braće na bojištu. Mlađi je imao samo 14 godina.
Njihove konfederalne muškete se nisu mogle meriti sa Vinčester puškama vojske Unije.
Bili su sasečeni.
Ben se odlučio na osvetu.
Njemu su tvorci oružja koje je ubilo njegovu braću
bili jednako krivi kao i oni koji su povukli okidač.
Ubio je 15-oro nedužnih ljudi tog dana.
Zaključao se u izložbenu sobu koju smo zvali soba za hvalisanje.
Znamo da si unutra! Opkoljen si!
Predivni snu dođi k meni
Svetlost zvezda što obasjava oblake neka čeka na tebe
Kako je policijski zapovjednik izjavio
novinarima: Izuzetno sam ponosan na svoj tim.
Ništa ne može promaknuti mojim ljudima i njihovim vinčesterkama.
Pokrivajte me!
Ovuda, kada zvono zazvoni u ponoć, biće na vrhuncu svoje moći.
Znate li koji je monstrum najstrašniji, doktore?
Ne.
Onaj kojeg pozovete u svoj dom.
To je to.
To je ta soba.
Tačna kopija sobe u kojoj je ubijen.
Da. I sada kad je završena, on je u našem svetu.
Vidite li ikoga, doktore?
Nije moguće.
Doktore, morate verovati. - Protivi se razumu.
Kaplare Blok,
molim vas,
molim vas, primite moje najdublje saučešće
zbog smrti vaše braće.
Džejmsa i mladog Herija,
usmrćenih puškom Vinčester.
Znam da sva trojica osećate bol i patnju.
Ali nasilje nije put do pravde.
Samo uzrokuje dodatnu patnju. Neću dozvoliti da moja porodica pati zbog toga.
Napustite kuću, zajedno sa braćom. Nadam se da ćete zajedno pronaći mir.
Predivni snu dođi k meni
Svetlost zvezda što obasjava oblake neka čeka na tebe
Cvrkut plavih ptica ispraća dan
Mesečevi zraci nagoveštavaju san
To je Ben.
Gđo!
Pomozite!
Gđo Vinčester!
Pronaći ću način da dođem do vas.
Henri, dušo, gde si?
Henri? Henri!
Henri? - Predivni snu dođi k meni - Henri? Henri!
To je u umu!
Sve je u umu!
BAŠTENSKA SOBA
Henri?
Henri, gde si?
Henri, dušo,
gde si?
Oslobodila je moju braću.
Uvek smo voleli našu vrtnu sobu, dušo.
Rubi. - Pustio si da umre. - Ne.
Pričaj mi o starom farmeru koji je ima staru mazgu.
Ne. - Uvek sam volela tu priču.
Izgradili su našu vrtnu sobu.
Farmerova stara mazga upala je u bunar.
Hajde, Erik.
Farmer je čuo...
...kako mula zapomaže.
To mu je slomilo srce. - Odlučio je da zatrpa bunar da joj... - Prekrati muke.
Počeo je zakopavati lopatom.
Mazga je shvatila da svaki put kad joj se nakupi zemlje na leđima
može da je strese i popne se na nju.
Lopatu za lopatom, stresala bi sa sebe.
Nije dugo prošlo dok stara mazga, izubijana i izmorena, nije izašla iz bunara
u kojem je trebala da bude pokopana.
Spašena. - Nadvladala je sudbu. - Ovo nije stvarno. Ne pomaže. Ti nisi stvarna!
Pokušala sam biti dobra žena. - Glasovi nisu stvarni,
Rubi. Nikada nisu bili. Samo u tvojoj glavi.
Svih ovih godina, samo sam željela da mi
povjeruješ, ali... - Trebao sam te dati u ustanovu. - ...nikada nisi.
Trebao sam te dati u ustanovu. - Kao nešto što se može
ustanoviti i lečiti kao svaki drugi oblik ludila?
Da, da, trebao sam. Pogrešio sam. Žao mi je.
Poremećaj u poimanju stvarnost. - Da. - Tako si to nazvao. - Da.
Spusti pušku, molim te.
Razgovaraćemo o ovome. - Ne želim više da pričam. Hoću da mi veruješ.
Ne znam više u šta verujem.
Neko poput tebe nikada ni neće. - Molim te, Rubi. Nemoj.
Izgubljen sam bez tebe, Rubi. Izgubljen sam bez tebe. Nemoj to učiniti. Ne!
Možeš da nastaviš.
Trebaš se osloboditi krivnje.
Kako bih se ja oslobodila svoje.
Uvidi istinu.
Žao mi je.
Gđo Vinčester, jeste li dobro? - Ovaj duh uništava ravnotežu u kući.
Moramo ga zaustaviti.
Moramo pronaći Marion i Henrija.
Zatvorite ta vrata.
Ben ne sme da ode.
Predivni snu dođi k meni - Henri?
Svetlost zvezda što obasjava oblake
13. - Sedite.
Sara, mogu da ih vidim. Vidim ih sve!
Jedini ste koji to može.
Verujete li? - Verujem.
Bili ste mrtvi, na tri minute. Ubijeni puškom Vinčester.
Povezani ste sa kućom.
Da.
Henri?
Gde si?
Neću... Neću dozvoliti da strah upravlja mnome.
Henri!
O, molim te! Molim te, vrati mi se.
Marion i Henri su u velikoj opasnosti. Jedini način da ih spasimo je
da ga zaustavimo ovde i sada.
Bene, pusti moju porodicu na miru!
Pričaj sa mnom.
Govori meni!
Sada.
Sara?
Kaplar Blok je u ovoj sobi.
Vinčester mi je oduzeo sve u ratu! Kučka mora umreti! - Sara, borite se!
Moja braća su ubijena puškom. Usmrćeni tim instrumentom smrti!
Borite se! - Koji je usmrtio i vašu ženu!
Kontrolišite ga!
Prisustvo! - Želim da pati!
Marion je moja! Henri je moj! Oko za oko!
Odmaknite se! - Ova kompanija neće zarađivati na smrti!
Sara, borite se! - Nikad više!
Zakucajte pod, doktore! 13 eksera, požurite!
Njegov gnev je beskrajan.
Ali možemo ga zaustaviti. - Kako?
Nečime...
Nečime iz ove sobe. Boji se nečega.
Osetila sam to.
Njegova puška.
12.
Puška...
...kojom je ubijao.
Vidite li ga? - Ne.
Dovršeno. - Zaključan je.
I mi smo.
Bene, pokaži se.
Pokaži se!
Tvoj gnev nas nikada neće pobediti.
Sve si mi uzela!
Prolaze kroz njega. - Videli ste ga? - Da.
Ko je tamo?
Bili ste tamo. Tamo ste, među pokojnima.
Ne boji se puške. Nečeg drugog.
Zadržali ste ga. I obnovili? - To mi je uspomena.
Instrumenti smrti imaju jaku vezu sa zagrobnim životom.
Ono što ga je trebao ubiti
spasilo ga je.
Bene, pomoći ćemo ti da se oslobodiš patnje.
Ja sam majka.
Borac.
Pokaži se!
Zaštitnica.
I nije me strah.
Uvidi istinu.
Da.
Sad je našao mir.
Pridružio se braći.
Uspeli ste. Otišli su.
Svi ostali, idite nazad u sobe.
Svi vi.
Pogledaj!
Henri! Henri! Bože, Henri!
Dragi gdine Gejts, u prilogu ćete pronaći moju psihološku
procenu i pregled mentalnog zdravlja gđe Sare Lokvud Vinčester.
Procena je napravljena u njenom domu u periodu od 12-18. aprila 1906.
Prema zahtevu uprave kompanije Vinčester.
Po mom profesionalnom mišljenju, nakon promatranja gđe Vinčester protekle nedelje,
moj je zaključak da je mentalno i telesno zdrava.
I može nastaviti da vodi kompaniju Vinčester
dokle to želi.
Srdačno vaš, dr. Erik E. Prajs.
Vreme je da oboje napustimo ovu kuću.
Uvek ćeš mi nedostajati.
Hvala vam, dr. Prajs, na vašoj pomoći.
Mladiću.
Hvala vam.
Vreme je da se oprostimo.
Rubi vas voli. To nije prestalo njenom smrću.
Znate to, zar ne?
Znam.
Usprkos svemu, stvarno...
imate prekrasan dom.
Što ćete sada?
Ponovo graditi, naravno.
Naravno.
POTRES U SAN FRANCISKU 1906. JE BIO NAJDESTRUKTIVNIJI
I NAJSMRTONOSNIJI U AMERIČKOJ ISTORIJI
SARA VINČESTER JE NASTAVILA SA NEPREKIDNOM GRADNJOM SVE DO SVOJE SMRTI 1922.
KUĆA VINČESTER JE DO DANAŠNJEG DANA JEDNA OD NAJUKLETIJIH U SEVERNOJ AMERICI.
Prijevod i sinkronizacija: Soldinjo
Adaptirao na srpski: suadnovic